Varför måste du parkera så långt bort?
Den här åsen var längre bort än vad den vad den såg ut att vara.
Du kan inte landa skytteln var som helst, Rodney.
Det spelar ingen roll nu, jag tror att vi snart är framme.
Rodney, vet du ens vad vi letar efter?
Vad det än är, så är det här någonstans.
Vad är här någonstans?
Det som orsakade energitoppen som vi upptäckte från skytteln.
Har du någon idé om hur det ser ut?
Det vet jag när jag ser det...
och jag ser det.
Ser ut som en dörr.
Ja, den är verkligen remarkabelt dörrlik.
Ser ut som den enda vägen genom åsen. Den sträcker sig flera kilometer.
Okej, vi kollar.
- Det är någonting där. - Vad?
Någon slags energibarriär vid tröskeln.
Den försvann.
Eller så gick den genom ett kamouflage.
Dess parametrar är väldigt likt ett kamouflagefält.
Ja, och de Åldriga brukade gömma de riktigt coola grejerna
Jag skulle bara vilja försöka tyda den här texten lite bättre innan vi går igenom.
Skaffa mig en kvist.
Har du tejp?
För att...
Jag har en kamera!
Jag bad inte om en stock!
Tack!
Okej...
Tejpa den på pinnen...
vi sträcker igenom kameran...
spelar in ett par minuter, drar tillbaka den, spelar upp.
Ja! En Mobil Analytisk Laboratoriesond på pinne!
Ja, MALS på en pinne, väldigt smart.
Är vi klara?
Japp!
Jag är inte flytande i Åldriska men jag känner igen enstaka ord.
'Välkommen' och 'upphöjelse'
Upphöjelse?
Till ett högre plan av existens.
Rasen som byggde Stjärnporten...
utvecklades så småningom till att kunna upphöjas till enbart energi.
Det vore toppen!
Ja, men, synd nog så är det frågan om, evolution.
Men ändå...
Jag är säker på att vi har mer än vad vi behöver nu.
Nu är det klart.
Och...
Vi tittar väl?
Okej. Några frivilliga?
Jag gör det.
Bara... backa ut om du träffar på något problematiskt.
Problematiskt?
Ja, som giftig atmosfär, syrahaltig atmosfär, ingen atmosfär.
Hallå, det är en MALS på en pinne, man ser bara så mycket.
Okej.
Nu gör vi det.
Konstigt!
Det gör liksom ont i mina händer.
Okej, ta bort dem därifrån.
Jag försöker, men den drar in mig.
Jag har dig.
Okej, kom igen, ta bort mig härifrån.
Jag försöker.
Försök hårdare.
Nej, vi bevisade att detta inte skulle hända.
Det händer! Den drar in mig!
Den är för stark!
Rör inte vid barriären!
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot - Synk: Hugga Bugga www.Undertexter.se
UPPENBARELSEN
Jag vet inte om ni kan höra mig över radion, men...
Jag är äntligen på andra sidan.
Ser precis ut som på bilderna.
Det gör ont att röra på sig.
Jag vet inte om jag kan...
Stanna där ni är.
Varför sa du att vi skulle släppa taget om honom?
För att du hade inte tänkt släppa, och det sista vi behöver är att ni också drogs in.
Varför skulle de Åldriga skapa något sådant här?
Jag vet inte.
- Kom på det, annars går du in efter honom! - Okej, det där hjälper inte ett dugg!
Tydligen så reagerar portalen olika på levande saker och materiella saker.
Det kanske gäller särskilt för människor.
Det här är Sheppard, hör ni mig nu?
Jag har kollat runt här i området.
En grotta öppnar upp på andra sidan åsen.
Det finns inte mycket där...
jag ska bara...
vänta här...
och ge er en chans att fixa till det.
Överste Sheppard, det här är Teyla. Svara.
Du slösar tid och det kommer inte att fungera.
Överste, om du kan höra mig, svara snälla.
Det finns absolut ingenting på bandet som skulle kunna indikera någon slags...
Å, nej!
Vad?
Minnet är fullt!
Det är nästan två timmar med inspelat material och...
och batteriet dog! Jävlar!
Varför slösar du tid?
Det är då det jag inte gör. Ok, kolla,
Jag behöver något levande, typ en blomma eller nåt som står i blom. Okej.
Nu är det inte så smart att kasta stenen, jag bad er om för flera timmar sedan.
Jag skulle inte kunna se den, den här sidan är svart som olja.
Det finns en sak som jag inte provat, om ni kan höra mig, gå åt sidan.
Och om ni inte kan...
så gissar jag att ni inte kan höra mig.
Den var bra, John!
Skjut dig själv!
Detta är verkligen problematiskt, Rodney!
För att testa en teori. Ställ upp lite. Om jag har rätt, så har vi bråttom.
Vad gör du McKay?
Jag försöker fastställa hur mycket snabbare tiden går på andra sidan än här.
Varför skulle tiden gå fortare?
Det verkar inte klokt.
Det är det jag försöker bevisa. Vänta lite!
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio...
- McKay... - tio, håll ut,
12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 och 20.
En hel del snabbare!
Kan ni höra mig nu?
Grottan öppnar upp på andra sidan åsen, det finns ingenting här jag kan leva på.
Okej, det är andra dagen och jag har slut på vatten.
Vi lämnar inte kvar någon.
Eller hur?!
Hur vore det med en signal som visar att ni är kvar?
Det behöver inte vara en sten, ni kan skriva en lappjävel.
Jag stänger av min radio i sex timmar för att spara batteri...
och försöka sova lite.
Sheppard, klart slut.
Blommorna har åldrats flera timmar, minst.
Vi kanske kan plocka upp honom i skytteln men jag måste tillbaka till Atlantis.
Du ska ingenstans.
Det är ett tidsförskjutningsfält, tiden går mycket snabbare på andra sidan.
Jag vet inte det exakta förhållandet, men jag måste sticka nu.
Varför?
Jag har inte tid...
att förklara tidskompressionsteorin för er.
När varje ögonblick som vi står här och debatterar...
så går bokstavligen timmar för Överste Sheppard.
Timmar blir dagar, och dagar för oss kanske betyder år för honom. Fattar ni?
Teyla!
Följ med till skytteln så förklarar jag vad som behövs göras.
Och du stannar här.
Och gör vad?
Gå inte igenom, om du har funderingar på det.
Ge mig ryggsäcken.
Rodney, Teyla... Ronon?
Kom in?
Ni börjar göra mig lite orolig här.
Töm fickorna, allt du tror du behöver för att överleva.
Vi kanske bara köper honom lite mer tid där.
Kom igen nu då.
- Gå. - Bra.
Vad i helvete tog det så lång tid för?
Okej. Nödproviant, första hjälpen. Något mer?
Extra batterier till kameran.
Du vet vad du ska göra?
Spela in, stoppa in och håll kvar i tre sekunder.
Inte längre, inte kortare.
- Och sen dra ut den igen. - Okej.
Om han fortfarande är där borde han kunna spela in ett detaljerat meddelande.
Jävlar! Varför skickade inte jag igenom ett meddelande?
Vad menar du om han fortfarande är där?
Beroende på kompressionskvoten inne i fältet...
kanske han redan har använt upp allt vi skickade igenom innan du kommer tillbaka.
- Jag vet att det är svårt, men vi måste... - Vi måste skynda oss.
Ja. spring-spring-spring.
Bra!
Okej!
Så där!
Har du ingen koll på om han är skadad?
Hans oerhörda smärta härrörde sig från den temporala förskjutningen.
Och vad är det, exakt?
Portalen dämpar de extrema tidskrafter som bara finns vid ett svart hål...
och vi försöker hindra honom från att passera igenom det.
Så delar av hans kropp befinner sig i en annan tidshastighet än de andra?
Vem vet vad det kan orsaka för skador?
Jag har ingen aning, men jag gissar att han behöver en läkare.
Så du vet inte ens om han lever?
Det mest tidseffektiva var att förutsätta att han lever men har fastnat.
Varför inte tro att han kan ta sig tillbaka genom portalen på egen hand?
För att Sheppard skulle försökt i timmar att ta sig tillbaka, under tiden som...
jag slösade bort genom att förklara situationen för Conan och Xena!
- Rodney, det är inte riktigt... - Nej...
nej, det är väl inte det.
Detta är McKay. Är förnödenheterna lastade ännu?
- Nästan klart. Några fler lådor bara.
När du är klar, kan du hjälpa Zelenka med att säkra sonden.
Nu drar vi.
Det här är Sheppard.
Jag är ganska säker att ni inte hör mig, men jag har ingen volleyboll att prata med.
Jag har ransonerat det lilla jag har så länge jag kunde men...
jag har kanske kvar för en dag till.
Jag måste hitta nåt att livnära mig på tills jag hittar egen mat och vatten.
Inte för att jag inte uppskattade de tre vattenflaskorna och energibitarna.
Det finns ingenting i närområdet. Jag måste gå längre bort.
Jag ska ge er en fingervisning om vart jag går...
när jag går.
Sheppard klart slut.
Det var snabbt.
Inte snabbt nog är jag rädd.
Hämta kameran.
Doktor McKay vill att vi provar igen.
För att kontrollera om Sheppard fortfarande lever?
Och för att bestämma exakt hur snabbt tiden går på andra sidan.
Sådär.
Nu så.
Ett, två, tre.
Det kan inte ha varit länge nog att kunna se någonting.
Ändå verkar det som om vi spelat in flera minuter.
Han är inte där.
Antingen kommer du att äta upp mig, eller...
så kommer jag att äta upp dig.
Vi har laddat upp med förnödenheter för flera veckor och allt annat jag kom på.
Vad tänker vi inte på?
Tänk på det lite, bara för att vara säker.
Om din teori stämmer kommer du inte att kunna göra så många sådana här resor.
Jag är smärtsamt medveten om det.
Att ha bråttom var det som fick Sheppard att råka illa ut från första början.
Det här var inte hans fel, det var mitt.
Jag skulle ha tittat närmare på videon. Ledtrådarna var där innan han gick igenom.
Allt jag kan hoppas nu är att vi fixar detta under hans livstid.
Hans livstid?
Om det tar oss en vecka, spelar ingen roll, han har nog då redan dött vid det laget.
Herre gud.
Därav brådskan.
Är du klar? Du ser inte klar ut.
Jag är klar.
Jag måste hämta några böcker som hjälp till översättningen.
Jag hoppas du hämtar dem på vägen och att det är en riktig skyttelpilot...
För jag litar inte på honom och jag kan inte flyga den jävla saken i en rak linje.
Hjälp!
Snälla, hjälp mig!
Var är den?
Den är där. Bland träden.
Vad är det?
Odjuret!
- Finns det någonstans vi kan vara säkra? - Nej, Klostret är för långt bort.
Det har oss!
Stanna nere, och stanna bakom mig.
Du kan inte slåss mot den där!
Jag kanske kan skrämma bort den.
Försvinn härifrån!
Där är den.
Som jag avläser här, så är den inte där.
Rodney, jag kan se med mina egna ögon att den är mitt i den där kratern.
Svårt att säga om de Åldriga byggde den i kratern...
eller om kanten blev till av ett tidsförskjutningsfält.
Ser skyttelns sensorer verkligen inte något?
Ingenting.
Ok, placera oss rakt över det och avvakta.
Var beredd att skicka iväg sonden.
Vad är det meningen att sonden ska göra?
Det är meningen att den ska sjunka långsamt genom en gasjättes atmosfär.
Fallskärmen öppnas, sonden delas i två delar hopsatta med ett långt rep.
Så vi borde få telemetri från insidan av tidsförskjutningsfältet...
medan halva sonden fortfarande är på utsidan.
Ja. Och beroende på variansen, kanske vi kan flyga in i fältet och rädda Sheppard.
Smart, Rodney!
Ja, det är det.
Det var faktiskt Zelenkas idé.
Hej.
Han är vaken igen!
Nu är jag det!
Jag heter Teer.
Har vi träffats?
När Avrid tog hit dig.
Du var väldigt skadad från ditt slagsmål med Odjuret.
Avrid bar dig nästan halvvägs över Helgedomen.
Och jag läkte dig.
Gjorde du?
Du är lite ung för att vara doktor.
Hedda är en av de få hos oss som har helande krafter.
Bra. Tack.
Det är vi ska som tacka för att du räddade vår bror från Odjuret.
Lustigt, jag kommer inte ihåg att jag vann.
Kul att se dig vaken och frisk igen.
Kom den inte efter dig?
Nej. Det är bara de Upphöjda som vet varför.
Ingen av dom är häromkring, eller hur?
Är du hungrig?
Utsvulten.
Vem av er tog av mig mina kläder och satte på mig dessa?
Det gjorde jag.
Är det okej?
Jadå. Jag brukar bara vilja...
träffa kvinnan innan hon ser mig naken.
Vad har vi här då?
Jag är glad att du mår bättre. Välkommen till ditt nya hem.
Avrid, jag är hälsar gärna på och jag är tacksam för maten och helandet, men...
vet du hur man tar sig härifrån?
Det finns inget sätt att ta sig härifrån John, annat än upphöjelse.
Vad exakt menar du med "finns inget sätt"?
Det är hela meningen med den här platsen...
Att meditera till upphöjelse och en dag förena sig med dem som skapade Helgedomen.
Saken är den, att jag har andra planer.
Varför gick du då igenom portalen?
Kalla det misstag. Jag försökte stanna, men den jäkla saken sög in mig.
De som kom före oss, säkerställde att det inte skulle finnas någon tvekan.
På samma gång man sätter sin fot på Helgedomen, är vägen utstakad.
Inte av mig!
När du korsar tröskeln, är du bunden till att tillbringa resten av dina dagar här.
Avfyra sonden när jag säger till. Tre, två, ett, nu.
Sonden är på väg att passera genom fältet. Avvakta.
Jävlar!
- Vad hände? - Precis det jag var rädd för skulle hända.
Sonden slets isär av tidskrafterna vid det svarta hålet nästan omedelbart.
Vi kan alltså inte flyga igenom det för att rädda Överste Sheppard?
Inte om vi också vill slitas isär!
Tog du emot några data innan sonden havererade?
Ganska mycket faktiskt. Det ser mest ut som rappakalja.
Det här kommer ta mig en timme att gå igenom.
Bra att jag lyckades få ut dig.
Du har varit ensam i ditt rum för länge.
Jag är deprimerad.
Är det så hemskt här?
Nej, ni har varit toppen. Det är bara det att..
jag har ansvar hemmavid.
Folk jag bryr mig om, och som bryr sig om mig.
Iallafall trodde jag det.
Varför kom ni hit?
Jag är född här.
Nej, jag menar ditt folk.
De kom för flera generationer sedan.
Jag kommer från ett folk som vördade de som skapade den här platsen.
Vi kallar de Åldriga.
Att följa deras fotspår, att upphöjas...
var det högsta målet hos våra förfäder.
För många sekler sedan, kände några av oss att det var det som de skulle göra.
Det tog dem flera år att upptäcka denna värld och när de gjorde det...
kom de hit på pilgrimsfärd.
Vi är deras ättlingar.
Det är inte så många av er kvar.
Nej. Vi är de sista.
Vad håller er kvar?
Våra resor kan ta en livstid.
Är du rädd att det kanske inte sker?
Vi är inte rädda för något.
Jag skulle vara väldigt rädd för det där Odjuret.
Så länge vi stannar i Klostret, är vi säkra.
Vad är det för liv?
Livet här är inte helt utan nöjen.
Telemetrin var inte bara strunt. Ta upp displayen.
Jag har kunnat bestämma var kraftkällan befinner sig i fältet, här.
Vad är det bra för?
När vi vet var generatorn är, på nåt sätt borde jag kunna stänga av den.
Du vet att du inte behöver göra det här för mig varje morgon.
Du räddade livet på min bror.
Borde det inte vara han då som serverar mig frukost?
Han mediterar med de andra.
Han mediterar jämt. Alla mediterar jämt.
Dela det åtminstone med mig.
Det är okej.
Den är väldigt nära.
Den är här.
Den har aldrig kommit in i Klostret.
- Jag är rädd. - Det är okej.
- För in henne. - John.
- Gör det. - Gå.
Okej, hör ni. Jag börjar utveckla en seriös övergivenhetsångest här.
Okej, men jag varnar dig, jag har en kniv!
Nej! Kom tillbaka! Kom tillbaka! Kom tillbaka!
Nu är vi två!
Ronon!
Han har lämnat ett spår åt oss.
Han måste ha gått för att hitta en annan väg ut.
Åtminstone vet vi att han fortfarande borde vara vid liv.
Teyla, Ronon. Vi är ombord skytteln och borde landa om några minuter.
Möt oss vid landningsplatsen.
Uppfattat.
Vi trodde vi förlorat dig igen.
Vad hände?
Jag har aldrig sett sådant mod.
Om det inte vore för dig, kunde allt varit förlorat.
Jag kan inte säga att jag vann den här gången heller.
Han är inte riktigt läkt.
- Jag mår bra. - Du har gjort nog, Hedda. Kom nu.
Se till att du får vila nu.
Vad i helvete är det med er?
Jag förstår inte.
Jag pratar om att låta henne stå där ute ensam mot den där saken.
Våld är inte vägen till upphöjelse.
Det är en viss skillnad mellan våld och självförsvar.
Vi är verkligen nära upphöjelse, John.
Allihop.
Om vi lämnar stigen nu kan den försvinna för oss för alltid.
Allting kan försvinna för dig om du inte står upp emot den där förbannade saken.
Jag måste ansluta mig till de andra i meditation.
Är du säker på att det var tre sekunder?
Ja.
Och det är 12 minuter av film.
Ja.
Så det är ett förhållande av ungefär...
250 mot 1.
Jag har skickat igenom min klocka...
tillsammans med ett brev till Sheppard att vi gör vårt bästa att rädda honom.
Om du skulle ta och kolla igen...
Nej, det är bra, det är bra, det är bra, bra... bra tänkt.
Bara av nyfikenhet, vad betyder det för Överste Sheppard, i dagar?
Vi pratar redan om månader.
Du behöver inte sitta uppe och vänta på mig.
Du har varit borta mer än en dag.
Nå, efter jag funnit mina vapen...
beslöt jag att springa tillbaka till portalen, och se vad jag hittade.
Jag vet inte varför det dröjde, men till slut skickade mina vänner förnödenheter.
Det är folk här som bryr sig om dig.
Förlåt, jag skulle...
sagt till någon.
Jag visste om det.
Jag följde din resa i mitt huvud.
Jag var med dig ända sedan du lämnade Klostret.
Är det någon speciell förmåga som du inte har sagt något till mig om?
Ja.
Jag har varit med dig varje gång du letat efter möjligheter att lämna oss.
Hedda har förmågan att hela, jag ser bilder.
Det är inte ovanligt att de som är på väg mot upphöjelse får sådana själsgåvor.
Jag kunde haft användning av det där ute. Det tog evigheter att hitta de här sakerna.
Före min mor blev upphöjd, kunde hon flytta saker med tanken.
Du förstår hur förvirrande det kunde vara för ett barn.
Sitt hos mig.
Det var jag som sände Avrid för att hitta dig.
Var det?
För att jag visste att du skulle komma den natten...
och att jag visste var du skulle vara på fältet...
och jag har vetat det sen jag var ett barn...
att du skulle sitta här hos mig som du gör nu.
Jag har kunnat sluta mina ögon och se ditt ansikte hela mitt liv, John.
Du är HAN.
HAN vad?
HAN som skall leda oss till upphöjelse.
Vad är det?
Ingenting. Jag hoppades att du var på väg i någon annan riktning med det där.
Jag har sett det också.
Det är därför jag har väntat på dig.
Säkert?
Ikväll.
Ikväll?
Jag, jag önskar du sagt något, då hade jag inte varit borta i tio timmar.
Och i dagarna som kommer, när du slagit Odjuret...
kommer vi att upphöjas tillsammans...
allihop.
Du menar alla er.
Jag har inte gett upp hoppet om dig riktigt än.
Jag vet inte hur det ska hända, Teer. Jag vet faktiskt inte.
Jag har mött den där saken två gånger.
Jag kan inte se hur en tredje gång skulle bli annorlunda.
Du behöver inte veta hur.
Du behöver bara tro att det blir.
Okej, jag tror jag har det.
Jag tolkar en bit, men det verkar som fältet är en fristad för Vålnaderna...
men en plats som de sista av de Åldriga kunde åka till och upphöjas utan rädsla.
Teoretiskt kunde de spendera ett helt liv här innan Vålnaderna upptäckte platsen.
Om de attackerade, skulle deras skepp slitas isär som precis som sonden gjorde.
Och så har det varit i tiotusentals år.
Skriften här...
verkar som ett sorts välkomnande...
likväl som en varning för alla människor under deras skydd, sökande en fristad...
men jag tror den lämnades här för vem som helst som söker upphöjelse på egen väg.
Och vad är varningen?
När du väl klivit över tröskeln, finns det ingen återvändo.
Såvida inte, du vet den exakta platsen till kraftkällan och hur man slår av den.
Vi kanske till och med får med oss en ZPM ut från det här.
Nu börjar du snacka...
Löjtnant, det här är Weir. Om du inte har hört från oss inom...
Rodney?
Nåväl, en timme borde ge oss en månad där inne, men...
Elizabeth, av alla som borde stanna, så borde det vara du som stannar.
Det kan vara skrift intill kraftkällan som behöver översättas.
- När vi passerar finns chansen att... - Rodney.
Jag går.
Löjtnant, en timme, gå sedan tillbaka till Atlantis och se om Zelenka kommer på något.
Förstått.
Han kanske behöver behandling och jag är den ende doktorn, så jag skulle kanske...
Carson, det gör nog inte så ont bara du går igenom snabbt.
Okej, då gör vi det här.
Det var inte så farligt!
Du var bara...
Konstigt?
Vi kan ta det lugnt. De andra kommer inte förrän om några minuter.
Räknat med var vi befinner oss från kraftkällan...
har vi en lång vandring framför oss, så..
Har någon av er sett åskväder?
Helgedomen tillför regn till orkidéerna.
Jag snackar om åska och blixtar.
Gigantiska klot av elektricitet som kommer ner från skyn.
Låter skrämmande.
Det är skrämmande, men också häftigt.
Det är okej att bli rädd, det är en del av livet.
När jag var barn, hade vi stormar som skakade huset, skrämde nästan livet av mig.
När vi blivit upphöjda kommer vi att få uppleva sådana saker.
Fan, när du är upphöjd kan du göra åskväder!
Jag talar om att verkligen uppleva livet.
Vi funderar att få erfara det som kallas liv varje dag.
Jag talar om att leva det.
Har inte någon av er något att göra som människor först?
Jag menar, du, du talar om...
att gå vidare till ett plan långt från vår existens, men du har inte ens levt ett liv.
Våra liv är fyllda.
Jag har varit länge hos er, och jag tror inte att fullt betyder det du tror.
För att upphöjas, måste man meditera.
Du mediterar inte, du gömmer dig.
Från vad?
Du vet svaret på det.
Han menar Odjuret.
Ja, det gör jag.
Jag vet inte hur någon här ska få mig att känna gemenskap, varje gång den kommer...
är jag därute ensam.
Du är inte ensam.
Jag vet, du var där ute också.
Nej, jag menar att dina vänner har kommit.
De nummer fem.
De har kommit för dig.
Har de? Är du säker? Det var de bästa nyheterna jag...
Nej, John. Jag känner något mer.
Odjuret är nästan ikapp dem.
Jag funderade bara, hela det här fältet, jag menar inte fältet...
Utan jag menar fältet, fältet...
genererar sin egen dag och nattcykel ,för att inte nämna sitt artificiella klimat.
Jag menar, det är otroligt! När du tänker...
Kan du öka takten, McKay?
Han har väntat i månader. En halvtimme till lär inte döda honom.
Vi vet inte hur lång tid det kommer ta att hitta honom.
Ja, och förutom det, har jag en träff med Löjtnant Cadman i morgon kväll.
Nej, så vi har bara tolv år här inne!
Vad? Vad är det?
Jag hittar ingenting.
Det betyder inte att det inte finns där.
Kan du se något?
Nej. Men jag känner att något är nära.
Kanske vi skulle försöka gå en annan väg?
Det kommer inte att göra någon skillnad. Den förföljer oss.
Det låter som om det är mer än en.
Mer än en vad?
Jag vet inte.
Varför tog ni så lång tid på er?
Tro det eller ej, du var bara borta några timmar.
Sex månader!
Du förstår inte, du har varit fånge i ett tidsförskjutningsfält.
Vad?
- Vad var det där för något? - Jag vet inte.
Vad är ett tidsförskjutningsfält?
Kan vi prata om det här någon annanstans?
Nej, den är fortfarande nära.
Har du mött den här saken förut?
Två gånger.
Hur gjorde du då för att slå den?
Jag har inte klurat ut det än.
Nu skulle vara en bra tid att göra det.
Vad säger du, ska vi slåss mot den och se vad som händer?
John?
Är det dina vänner?
Vi stödjer dig vad som än händer.
Nej, vi har kommit för att slåss.
Och vi är inte rädda för dig.
Odjuret är vår egen skapelse...
och det är hög tid att skicka iväg den.
Var det allt? Var det allt som krävdes?
Du hade rätt, John. Vi var rädda.
Odjuret var den sista bördan vi måste skaka av oss, ge uttryck för vår egen rädsla.
Du gav oss modet att klara av det.
Följ med oss.
Jag är inte redo för det ännu.
Jag är inte säker på att jag någonsin kommer att bli redo.
Någon gång, kanske?
Ja, någon gång.
Jag ser fram emot det.
Helgedomen behöver inte förstöras, Doktor McKay.
Vad?
Nej, det var inte det jag tänkte, jag...
Vi håller portalen öppen för dig tills du är borta.
Då kommer ZPMen, som tveklöst försörjer denna vackra plats, att vara...
Helgedomen lämnades av dem som kom före oss...
för dem som söker den och följer vägen.
Och den kommer att vara här
tills efter ni är borta.
Ja, men...
Absolut.
Vad är det med dig och upphöjda kvinnor?
Skägget är intressant!
Det första som försvinner när vi kommer hem.
Trodde aldrig jag skulle få se er igen.
Det är väl jämnt nu...
saknade er lite.
Ja, men, det var bara ett par timmar för oss, så...
Ronon.
Vi var alla oroliga för dig.
Självklart var vi det.
Synd bara att vi inte kom tidigare.
Nu sticker vi härifrån!
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot - Synk: Hugga Bugga www.Undertexter.se